94 974 läst · 343 svar
95k läst
343 svar
Hur har alla råd?
Det där håller man ju på med. FI har infört bolånetak på 85%, bankföreningen rekommenderar medlemmarna (bankerna) att kräva amortering på den del av bolånet som överstiger 75% av marknadsvärdet och sen diskuterar man att införa större kapitaltäckningskrav på bankerna, dvs att de ökar sina egna buffertar.Mattlasse skrev:Det är väl inget fel i att leva upp pengarna om man äger ett hus som är betalt, det skulle jag också göra.
Men det handlar inte bara om skuldfria pensionärer.
Under senare år så har det skett en enorm värdstegring på gamla hus, (även nya) Och många som tidigare hade en ansträngd ekonomi upptäcker plötsligt att de är omåttligt rika. Det kan vara folk som har långt kvar till pensionen och ser möjligheten till att börja leva ett annat liv. De har helt enkelt börjat införa en behagligare livsstil. Ökat på sitt lån så mycket det går och konsumera pengarna. Eftersom räntan är så låg bor de billigt. Och det finns inga krav på någon större amortering, det är upp till var och en att disponera över sina tillgångar. Ekonomerna menar på att det finns en anledning till oro om det inte finns något större krav på amortering. Bankerna är nöjda eftersom de tjänar pengar på räntor trots att den är låg, det är trots allt mängden som ser till att bankerna tjänar pengar. 2010 tjänade bankerna 68 miljarder. Samtidigt så har Svenska hushållen lån på 2.500 miljarder, därav 1.950 miljarder i bolån. Skulle det nu bli en bubbla på bostadsmarknaden så är det risk för att det uppstår samma situation som det gjorde 1992-1993. Då fick staten gå in och garantera bankernas kreditförluster med 65 miljarder. Och dessa miljarder får alla vi andra vara med och betala för att vissa har infört den nya livsstilen - alltså, bo billigt tack vare den låga räntan och ge fan i och amortera på huset. Det är politikernas sak att förhindra att det sker. Men historiskt så vet vi att politiker är ett lättsinnigt släkte. Så det är väl bara att sätta sig ner och vänta på härdsmältan.
Bolånetak och amorteringskrav borde ge att färre riskerar att hamna i trubbel, och skulle det ändå bli bekymmersamt så borde högre kapitaltäckningskrav på bankerna göra att risken för att de behöver gå till pappa Staten är lägre.
Senaste finanskrisen kostade inte staten något såvitt jag förstår utan man tjänade snarare en slant både på Swedbank och Carnegie samt på räntan på de statliga lånen till bankerna. Så ska du vara med om en härdsmälta så får du nog bege dig till USA, Grekland eller Portugal vill jag påstå.
Jag tror aldrig att man kan få ordning på bolånetaket så länge det finns blancolån. Det finns alltid företag som är villiga att ställa upp med lån utan säkerhet mot en högre ränta. Enda sättet kanske är att förbjuda lån utan säkerhet. Ska man köpa en bil, minst 15% kontant och bilen som säkerhet, varför ska det bara gälla boende?
Jag antar att huvudsyftet är att få ner antalet hushåll som har höga belåningsgrader för att minska den totala risken. Att några väljer att ta dyra blancolån spelar nog mindre roll så länge som det totala antalet hushåll med höga belåningsgrader minskar.Tompamannen skrev:Jag tror aldrig att man kan få ordning på bolånetaket så länge det finns blancolån. Det finns alltid företag som är villiga att ställa upp med lån utan säkerhet mot en högre ränta. Enda sättet kanske är att förbjuda lån utan säkerhet. Ska man köpa en bil, minst 15% kontant och bilen som säkerhet, varför ska det bara gälla boende?
Beträffande miljarderna som staten fick gå in med 1992-1993 för att täcka bankernas kreditförluster.
Det är helt riktigt att de har fått igen en del pengar,men inte allt. Det hänger på om Alliansen får sälja Nordbanken. Helt nyligen så gick de andra partierna inkl. Sverigedemokraterna emot affären. De andra vill inte att Nordbanken ska säljas. Fredrik Reinfeldt var mycket upprörd. Jimmie Åkesson han var förstås glad. Han gör allt för att jävlas med Moderaterna.
Det är helt riktigt att de har fått igen en del pengar,men inte allt. Det hänger på om Alliansen får sälja Nordbanken. Helt nyligen så gick de andra partierna inkl. Sverigedemokraterna emot affären. De andra vill inte att Nordbanken ska säljas. Fredrik Reinfeldt var mycket upprörd. Jimmie Åkesson han var förstås glad. Han gör allt för att jävlas med Moderaterna.
Mattlasse skrev:Beträffande miljarderna som staten fick gå in med 1992-1993 för att täcka bankernas kreditförluster.
Det är helt riktigt att de har fått igen en del pengar,men inte allt. Det hänger på om Alliansen får sälja Nordbanken. Helt nyligen så gick de andra partierna inkl. Sverigedemokraterna emot affären. De andra vill inte att Nordbanken ska säljas. Fredrik Reinfeldt var mycket upprörd. Jimmie Åkesson han var förstås glad. Han gör allt för att jävlas med Moderaterna.
Du vet att 1992-1993 är nästan 20 år sedan va? Och du vet också att staten gick plus på den senaste finanskrisen 2007-2008 va?
Vad menar du egentligen med många? Jag känner inte igen mig i den verklighet du beskriver och har svårt att tänka mig att det är så många som maximerar sina lån till bristningsgränsen och konsumera upp pengarna på saker som inte har något värde överhuvudtaget. Om man nu har en belåning på sitt hus tack vare amortering eller pga av värdeökning som gör att man kan låna till exempelvis en ny bil, ett nytt kök eller badrum etc och höja sitt huslån, men ändå ha en belåning under exempelvis 80 % så är väl inte det oansvarigt eller korkat? Men att många lånar upp till taknocken för att semestra och "leva livet" tror jag faktiskt hör till undantagen, men har du siffror som visar annat så lägger jag mig plattMattlasse skrev:Under senare år så har det skett en enorm värdstegring på gamla hus, (även nya) Och många som tidigare hade en ansträngd ekonomi upptäcker plötsligt att de är omåttligt rika. Det kan vara folk som har långt kvar till pensionen och ser möjligheten till att börja leva ett annat liv. De har helt enkelt börjat införa en behagligare livsstil. Ökat på sitt lån så mycket det går och konsumera pengarna.
mr bygg/ Ja det är ett nytt fenomen. Det gäller väl inte alla, men det förekommer. Det är en företeelse som har dykt upp på senare år. Om du googlar på nätet finns det flera artiklar som skriver om ämnet. Flera ekonomitidningar har skrivit en hel del. En tidning skriver att de använder sina hus som bankomater. Men som jag säger,det gäller inte alla. Det finns folk av alla sorter. Fastighetsmäklarna t.ex basunerar ut att det är ingen risk att köpa för lånade pengar. Priserna går upp upp upp. Det är ett sätt av Mäklarna att locka till sig kunder. Och många köper nog också i tron att det ska gå upp ytterligare. Särskilt förstagångköpare.
bra - byggare/ Ja, det är bra det. Men det som hände på 90 talet kan väl hända igen. Det är bara frågan när.
Inte ens ekonomiexperterna vet det. Politikerna bara rycker på axlarna om det skulle hända. Det har väl redan vänt även om det inte märks så mycket ännu. Men priserna har stagnerat på vissa orter.
Inte ens ekonomiexperterna vet det. Politikerna bara rycker på axlarna om det skulle hända. Det har väl redan vänt även om det inte märks så mycket ännu. Men priserna har stagnerat på vissa orter.
För att återgå till on topic.
Jag flyttade in i mitt hus för snart tre år sedan.
Räntan var 6% och lånet under två millar.
Lägenheten vi bodde i var en hyresrätt och mitt i stan och en femrummare.
Redan när vi flyttade in så var fasta kostnaderna under lägenhetens kostnad.
Nu tre år senare så kostar lägenheten någon tusenlapp mer och vårat hus fasta kostnader har gått ner ett par tusenlappar.
Så i just vårat fall så har det blivit BILLIGARE jämfört med hyresrätten.
Som jag skrev tidigare så kostar boendet mycket mer, men då inkluderar jag alla vansinnesprojekt jag håller på med. Och dessa räknar jag till hobby-kontot d^_^b
Edit: Måste kanske komplettera med vad jag fick när jag köpte fastigheten... Åtta rum och kök blev det. Dessutom garage/verkstad på ca 100kvm
Jag flyttade in i mitt hus för snart tre år sedan.
Räntan var 6% och lånet under två millar.
Lägenheten vi bodde i var en hyresrätt och mitt i stan och en femrummare.
Redan när vi flyttade in så var fasta kostnaderna under lägenhetens kostnad.
Nu tre år senare så kostar lägenheten någon tusenlapp mer och vårat hus fasta kostnader har gått ner ett par tusenlappar.
Så i just vårat fall så har det blivit BILLIGARE jämfört med hyresrätten.
Som jag skrev tidigare så kostar boendet mycket mer, men då inkluderar jag alla vansinnesprojekt jag håller på med. Och dessa räknar jag till hobby-kontot d^_^b
Edit: Måste kanske komplettera med vad jag fick när jag köpte fastigheten... Åtta rum och kök blev det. Dessutom garage/verkstad på ca 100kvm
Redigerat:
Vi byggde nytt för ca 3,5 år sedan när räntan var på topp. Dubbla kostnader med en som var föräldraledig men det funkade fint. Sen har det om man uttrycker sig milt varit väldigt trevliga räntor som inneburit att boendekostnaderna varit löjligt låga och men det utrymmet har vi hör och häpna sparat till att i år fixa trädgården och bygga en uthuslänga och inte amorterat. Vi har innan dessa åtgärder en belåning på ca 80 % och det tycker jag är OK och jag räknar med att de pengar vi investerar/konsumerar/bränner på huset är en investering. Om det inte innebär en direkt payback i kronor på en värdeökning så är det livskvalitet för oss vilket är minst lika viktigt
Om man ska diskutera om man har råd så måste man också diskutera hur mycket man värdesätter sitt boende och hur mycket man är beredd att spendera på det och jämföra det med alla andra prioriteringar som man har. En familj kanske kan satsa 40 % av sin inkomst på sitt boende och leva livet medan en annan familj knappt kan lägga 20 % om de ska kunna leva ett acceptabelt liv med alla andra kostnader eller prioriteringar som de anser vara viktigare än boendet.
Jag håller med V8dc att man skulle säkert kunna hitta ett boende med en billigare totalkostnad, men den livskvalitet vi har genom vårt boende värderar vi oerhört högt och är också beredd att betala den kostnaden det innebär.
Den avgörande frågan är hur mycket man är bered att betala för sitt boende och då spelar bankernas kalkyler, bolånetak etc. mindre roll utan i slutänden är det endast personliga val som avgör vad man spenderar sina pengar på och vilken kostnad man har över för sitt boende.
Om man ska diskutera om man har råd så måste man också diskutera hur mycket man värdesätter sitt boende och hur mycket man är beredd att spendera på det och jämföra det med alla andra prioriteringar som man har. En familj kanske kan satsa 40 % av sin inkomst på sitt boende och leva livet medan en annan familj knappt kan lägga 20 % om de ska kunna leva ett acceptabelt liv med alla andra kostnader eller prioriteringar som de anser vara viktigare än boendet.
Jag håller med V8dc att man skulle säkert kunna hitta ett boende med en billigare totalkostnad, men den livskvalitet vi har genom vårt boende värderar vi oerhört högt och är också beredd att betala den kostnaden det innebär.
Den avgörande frågan är hur mycket man är bered att betala för sitt boende och då spelar bankernas kalkyler, bolånetak etc. mindre roll utan i slutänden är det endast personliga val som avgör vad man spenderar sina pengar på och vilken kostnad man har över för sitt boende.
Redigerat:
Det beror ju på vart man bor.motorfot skrev:Det jag har svårt att greppa är när ekonomer klagar på att beg huspriser är alldeles för höga, övervärderade alltså, och att det finns risk för en bubbelekonomi i fastigheter.
Snittvillan kostar runt en, en och en halv miljon kanske, SAMTIDIGT som det kostar 2-3 miljoner att bygga en ny kåk!
Jag får inte ihop ekvationen?
Byggvärdet på mitt hus, 170 kvm timmerhus plus stenkällare är ca 175 000, men ett nybygge av detta hus vågar jag inte ens räkna på vad det skulle kosta.
Var i ligger övervärderingen i hus som kostar en bråkdel av nybyggen?
Läste just en utredning där det framgick att begagnade hus är 1.2-1.3 ggr dyrare att köpa än att bygga nytt. Utredning pekade just på bostadsbubblan (skall se om jag kan hitta den igen). Stämmer alldeles utmärkt i storstäderna eftersom det var en av anledningarna till att vi beslöt att bygga nytt istället för att leta efter något minst lika dyrt gammalt hus...
Men jag kan hålla med om att lägga ut 3-4 miljoner på en villa på landsbygden där gamla hus ligger på dryga miljonen är kanske inte ekonomiskt försvarbart...