84 494 läst · 619 svar
84k läst
619 svar
Myten om det perfekta resultatet
Johan1975z skrev:Du kan ju tycka det. Jag lever i ett fantastiskt förhållande med den finaste tjejen jag träffat. Men vi är olika. Jag är ingenjör och är socionom. Alla hennes kollegor är sura feminister och mina kollegor med liknande jobb är män. De är inte sura.
Ett tips! Kvinnor tänder på riktigta män. Inte nått troll som leker feminist på ett forum
Där får jag nog hålla med dig, det är en jäkla skillnad på vad vissa säger/tror dom vill ha och vad dom sedan vill ha. Tror inte jag har någon i min närhet där killen varit "feminist" och frugan inte lämnat eller varit otrogen otaliga gånger. Medans dom som är vad vissa kallar stereotypa killar lever i väldigt stabila förhållanden. Det är samma sak med deras ungar, dom mer ska vi säga "jämställda" eller femenina herrarna har jätte problem med sina ungar särskilt grabbarna, dom har sjutton rader av diagnoser medans dom andra är hur stabila som helst. Ps:Jag frågade frugan om denna tråden bara för skojs skull, hon as garvade med svaret "vem fan vill ha en tjej med pick då är det bättre att skaffa en riktig tjej"
Jag håller mig till den tron.Johan1975z skrev:Du får tro det. Du kommer säkert lyckas kamma hem en överviktig feminist med hår under armarna.
nej, vi har inte lika förutsättningar generellt sett. Kvinnor är bättre på att komma ihåg ansikten och män är bättre på logiskt tänkande. Även bland män skiljer det, ex är afrikaner bättre på långdistanslöpning än vita män.
om du nu blir arg igen för vad jag skrev, så kolla in denna dokumentär:
[länk]
En människa dör till slut med sig själv och möjligen sin karaktär i behåll. Utseendet har vid det laget förändrats i grunden. Minnet av den tid då det spelade roll om man hade hår under armar, kanske leder till ett leende.
Den här diskussionen leder mer till känslor av sympati, ilska har inte förekommit än.
S
sinuslinus![Premium Premiumikon: Träd](/forum/styles/main/premium/trad.svg)
Träskalle
· Östergötlands län
· 4 984 inlägg
sinuslinus![Premium Premiumikon: Träd](/forum/styles/main/premium/trad.svg)
Träskalle
- Östergötlands län
- 4 984 inlägg
I en del kollektivavtal betalar arbetsgivaren eller en försäkring resterande upp till 80-90% av lönen.M mnils skrev:Ersättningen är max 30200kr i månaden före skatt och ger väl inte ens jobbskatteavdrag, tänk vad det kostar någon som har 100k i månaden i lön! Med högre inkomster brukar högre utgifter komma så kvar i månaden är ungefär lika lite.
Hur lätt tror du det är att få en 30-50% tjänst om man jobbar på de nivåerna?
Om jag får vara ärlig, jag tror att då är det annat som spökar i äktenskapet. Om någon hela tiden tar upp den andres fel, då saknas både kärlek och förståelse. Prata ut med frun vad hon har för problem med ert samliv. Fint och sansat, förhoppningsvis kan det leda till ett bra förhållande mellan er i framtiden.B Bikermike skrev:Detta ämne skulle kanske lämpa sig bättre i ett äktenskapsforum, men nu är jag här.
Efter att ha renoverat ett gammalt hus större delen av all min fritid under tio års tid har jag kommit till en slutsats, nämligen att den som bestämmer (numera exfru) inte har den blekaste aning om vad det innebär att rusta upp något gammalt.
I min värld är det ofrånkomligt att man emellanåt spikar snett, målar lite utanför eller får en kakelplatta aningens på sniskan. Jag har trots allt färdigställt såväl nytt kök som nytt badrum. För att inte tala om att jag bytt samtliga fönster, lagt nya golv, flyttat innerväggar, vänt dörrar, målat fasader, tilläggsisolerat vinden, bilat för nya golvbrunnar och allt sånt där.
Men likt förbannat blev jag bedömd efter det där hammarslaget som syntes i dörrfodret eller tapetskärningen som fransade sig lite nere vid tröskeln:
Så min fråga är: Hur fasen får ni äktenskap och husrenoveringar att synka?
För att lyckas med stora gemensamma projekt så tror jag det viktigaste är att man delar och är överens om målbilden och har förståelse för vad genomförandet innebär. ”Det ska bli ungefär så här, och det kommer ta ungefär så här mycket tid och kräva så här mycket av oss. Vi behöver prioritera bort de här sakerna under tiden.”
Är man två om alla de sakerna är det mycket lättare att stötta varann när motivationen tryter.
Hur man väljer att dela upp hushåll/arbetsmoment/planering är så klart upp till var och en och det finns ingen absolut mall som passar alla. Men jag tror det är viktigt att prata om det och ta besluten gemensamt.
Jag har en del manliga bekanta som menar att de känner sig omanliga om deras kvinnliga partners tar för stor roll i de typiskt manliga uppgifterna. Men det bottnar nog mer i någon slags osäkerhet och bristande självbild tror jag. Jag känner också kvinnor som känner att de ”inte kan lära sig” praktiska saker, och där handlar det nog mer om upplevda sociala förväntningar och krav.
Är man två om alla de sakerna är det mycket lättare att stötta varann när motivationen tryter.
Hur man väljer att dela upp hushåll/arbetsmoment/planering är så klart upp till var och en och det finns ingen absolut mall som passar alla. Men jag tror det är viktigt att prata om det och ta besluten gemensamt.
Jag har en del manliga bekanta som menar att de känner sig omanliga om deras kvinnliga partners tar för stor roll i de typiskt manliga uppgifterna. Men det bottnar nog mer i någon slags osäkerhet och bristande självbild tror jag. Jag känner också kvinnor som känner att de ”inte kan lära sig” praktiska saker, och där handlar det nog mer om upplevda sociala förväntningar och krav.
Renoverare
· Stockholm
· 18 203 inlägg
Man ska alltid sträva efter perfektion så blir resultatet iallafall åt det hållet
Exakt! Vi har löst gåtan åt TS.C chali skrev:Där får jag nog hålla med dig, det är en jäkla skillnad på vad vissa säger/tror dom vill ha och vad dom sedan vill ha. Tror inte jag har någon i min närhet där killen varit "feminist" och frugan inte lämnat eller varit otrogen otaliga gånger. Medans dom som är vad vissa kallar stereotypa killar lever i väldigt stabila förhållanden. Det är samma sak med deras ungar, dom mer ska vi säga "jämställda" eller femenina herrarna har jätte problem med sina ungar särskilt grabbarna, dom har sjutton rader av diagnoser medans dom andra är hur stabila som helst. Ps:Jag frågade frugan om denna tråden bara för skojs skull, hon as garvade med svaret "vem fan vill ha en tjej med pick då är det bättre att skaffa en riktig tjej"
Vi köpte ett gammalt ruckel som vi började renovera tillsammans, en del lejdes bort och annat gjorde vi själva med varierande resultat. Det som inte blev bra gjorde vi om tills vi var nöjda. Med sneda och vinda hörn och sättningar i ett gammalt hus går det inte att vara perfektionist utan det får vara gott nog helt enkelt. Vi la själva nya golv och vi gjorde blindbottnar efter de gamla mullbänkarna var utgrävda.
Med tiden gick det dock mer och mer trögt, det var alltid gräl om något skulle göras och det var surt om jag istället lejde någon för att utföra arbetet då det kostade pengar. Eftersom jag var den som jobbade skift och hade vana av att köra släp skötte jag det mesta av inköpen av material, jag var även den som skötte kontakten med hantverkarna, slöt avtal gällande försäkringar, el, skötte ekonomin mm, såg till att bilarna servades medan han ansåg att det var hans jobb att klippa gräset eller byta däck på bilarna, två ggr/år, i övrigt satt han mest framför datorn och häckade.
Vi köpte en begagnad åkgräsklippare som han lyckades skära motorn på, efter ett halvårs sura miner åkte vi och lämnade in den och den bytte han sedan in utan att prata med mig och köpte istället en Klippo, ej självgående. Sista gången han klippte gräset var det över 0,5 m högt.![Arg :mad: :mad:]()
Jag fick mer att göra på jobbet, reste bl a utomlands i projekt och de pengar jag drog in lades på huset, även min återbäring. Till slut orkade jag inte mer, stress på jobbet, stress hemma och ständiga gräl och gjorde slut. Eftersom jag var boven så flyttade jag ut och han skulle ta över huset och alla lån mm. I praktiken fick jag flytta tillbaka och slutligen till slut bära ut honom, men då hade jag ju redan varit dumsnäll och gett honom bl a min kompressor och andra saker, verktygen var dock mina så de behöll jag.
Med facit i hand skulle vi separerat långt innan vi köpte hus, men han vägrade och det fanns ju stunder som var bra även om de med tiden blev allt färre.![Inte road :rolleyes: :rolleyes:]()
Jag har aldrig varit rädd för att skita ner mig och det jag inte vet tar jag antingen reda på hur man gör eller lejer någon att utföra. Jag bor kvar, saker tar längre tid när man är ensam men jag slipper grälen. Han är programmerare och skulle kunna bli stående på ett ben resten av livet om ingen knuffar på honom. Jag har generellt alltid dragit in mer pengar än de killar jag varit tillsammans med, jag kommer antagligen fortsätta bo själv istället för att andra åker räkmacka på min bekostnad.
Jag har inte behövt byta fönster, men jag har målat, kittat, kaklat, tapetserat och byggt ny altan utan hjälp. Jag kommer från en släkt med starka kvinnor och män. Ser det som en självklarhet att inte låta mitt kön begränsa mig, det är ju inte med kuken man slår in en spik och matchotyper göre sig icke besvär.![Räcker ut tungan :p :p]()
Med tiden gick det dock mer och mer trögt, det var alltid gräl om något skulle göras och det var surt om jag istället lejde någon för att utföra arbetet då det kostade pengar. Eftersom jag var den som jobbade skift och hade vana av att köra släp skötte jag det mesta av inköpen av material, jag var även den som skötte kontakten med hantverkarna, slöt avtal gällande försäkringar, el, skötte ekonomin mm, såg till att bilarna servades medan han ansåg att det var hans jobb att klippa gräset eller byta däck på bilarna, två ggr/år, i övrigt satt han mest framför datorn och häckade.
Vi köpte en begagnad åkgräsklippare som han lyckades skära motorn på, efter ett halvårs sura miner åkte vi och lämnade in den och den bytte han sedan in utan att prata med mig och köpte istället en Klippo, ej självgående. Sista gången han klippte gräset var det över 0,5 m högt.
Jag fick mer att göra på jobbet, reste bl a utomlands i projekt och de pengar jag drog in lades på huset, även min återbäring. Till slut orkade jag inte mer, stress på jobbet, stress hemma och ständiga gräl och gjorde slut. Eftersom jag var boven så flyttade jag ut och han skulle ta över huset och alla lån mm. I praktiken fick jag flytta tillbaka och slutligen till slut bära ut honom, men då hade jag ju redan varit dumsnäll och gett honom bl a min kompressor och andra saker, verktygen var dock mina så de behöll jag.
Med facit i hand skulle vi separerat långt innan vi köpte hus, men han vägrade och det fanns ju stunder som var bra även om de med tiden blev allt färre.
Jag har aldrig varit rädd för att skita ner mig och det jag inte vet tar jag antingen reda på hur man gör eller lejer någon att utföra. Jag bor kvar, saker tar längre tid när man är ensam men jag slipper grälen. Han är programmerare och skulle kunna bli stående på ett ben resten av livet om ingen knuffar på honom. Jag har generellt alltid dragit in mer pengar än de killar jag varit tillsammans med, jag kommer antagligen fortsätta bo själv istället för att andra åker räkmacka på min bekostnad.
Jag har inte behövt byta fönster, men jag har målat, kittat, kaklat, tapetserat och byggt ny altan utan hjälp. Jag kommer från en släkt med starka kvinnor och män. Ser det som en självklarhet att inte låta mitt kön begränsa mig, det är ju inte med kuken man slår in en spik och matchotyper göre sig icke besvär.
Min kära fru har ibland en trytande ork. Tyvärr är det kombinerat med en inställning av att hon måste göra mindt lika mycket som jag gör, annars känner hon sig otillräcklig.
Det blir ibland jobbigt när hon både klagar över att saker måste göras och säger att jag inte "får eftersom hon inte orkar".
Det blir ibland jobbigt när hon både klagar över att saker måste göras och säger att jag inte "får eftersom hon inte orkar".
Jag hade valt att byta däcken två gånger om året och köra bilen till verkstan framför att laga mat minst en gång varje dag. Om det inte behöver vara millimeterrättvisaB b8q skrev:För mig handlar inte feminism om millimeterrättvisa där man ska dela lika på allt. Kvinnor ska inte tvingas byta däck på bilen hälften av gångerna och män inte tvingas laga hälften av maten.
Det viktiga är att man ges MÖJLIGHET att få göra det om man så önskar. Om det sedan visar sig att jag är mer intresserad av att ansvara för mat och trädgård och min partner föredrar att ansvara för bilservice och renovering (eller tvärtom), så är det ju bara att dela upp sysslorna på ett sätt så att båda blir så nöjda som möjligt.
Problemet att fördela arbetsuppgifter är ju att det iallafall min fru inte kan (tex köra med släp, byta däck, gjuta betong, rensa avloppet, laga skrivare, installera om datorer, fixa TVn, klättra upp på taket osv) sker oregelbundet. Tvätta, städa och laga mat sker varje dag. Men allt det där som sker sällan ska också göras och totalt är det mycket jobb. Det är lätt att säga att "då skulle jag lämna bilen på verkstad för däckbyte 2ggr/år". Dessutom är det alltid är jag som får lämna bilen på verkstad.
Lösningen som jag ser det är att båda bidrar med de som de kan, försöker lära sig det som de inte kan eller ger fan i att klaga på det som de inte kan eller vill göra. Om båda jobbar lika mycket och har lika mycket fritid så är det väl fine. Ibland så räknar ju dock min fru att jag fixar saker som min fritid eftersom jag tycker det är kul. Men rimligen borde då att fixa i trädgården och laga finmiddag som fritid också, eftersom hon (tror jag) tycker det är kul.
Funkar det? Näe. Men så är min bild hur det borde funka.
Feminism borde vara att tjejer lär sig göra så mycket som möjligt av det män normalt gör så att man faktiskt kan dela lika på allt hemma. Givetvis ska män lära sig det kvinnor normalt gör hemma också, men jag tror den biten är det som varit fokus hos feminister. Jag kan göra väldigt mkt av det min fru kan, även om hon givetvis är bättre på många saker, men det omvända gäller tyvärr inte - det är mycket (av det jag räknade upp) som hon aldrig velat/vågat pröva att lära sig.
Lösningen som jag ser det är att båda bidrar med de som de kan, försöker lära sig det som de inte kan eller ger fan i att klaga på det som de inte kan eller vill göra. Om båda jobbar lika mycket och har lika mycket fritid så är det väl fine. Ibland så räknar ju dock min fru att jag fixar saker som min fritid eftersom jag tycker det är kul. Men rimligen borde då att fixa i trädgården och laga finmiddag som fritid också, eftersom hon (tror jag) tycker det är kul.
Funkar det? Näe. Men så är min bild hur det borde funka.
Feminism borde vara att tjejer lär sig göra så mycket som möjligt av det män normalt gör så att man faktiskt kan dela lika på allt hemma. Givetvis ska män lära sig det kvinnor normalt gör hemma också, men jag tror den biten är det som varit fokus hos feminister. Jag kan göra väldigt mkt av det min fru kan, även om hon givetvis är bättre på många saker, men det omvända gäller tyvärr inte - det är mycket (av det jag räknade upp) som hon aldrig velat/vågat pröva att lära sig.
Till alla män (och kvinnor) som klagar på att kämpa ouppskattade.
Det jag alltid säger till mig själv är att allt jag gör, allt jag skänker bort, all tid jag lägger på att hjälpa någon, allt jag lurat på min familj eller mina vänner har jag gjort för min egen skull och för att jag kan. Ingen blir någonsin skyldig mig något på grund av det jag gör.
Mvh Findus
Det jag alltid säger till mig själv är att allt jag gör, allt jag skänker bort, all tid jag lägger på att hjälpa någon, allt jag lurat på min familj eller mina vänner har jag gjort för min egen skull och för att jag kan. Ingen blir någonsin skyldig mig något på grund av det jag gör.
Mvh Findus
Ändå visar undersökning efter undersökning att kvinnor lägger så mycket mera tid på det obetalda hemarbetet än män.J JohanLun skrev:Problemet att fördela arbetsuppgifter är ju att det iallafall min fru inte kan (tex köra med släp, byta däck, gjuta betong, rensa avloppet, laga skrivare, installera om datorer, fixa TVn, klättra upp på taket osv) sker oregelbundet. Tvätta, städa och laga mat sker varje dag. Men allt det där som sker sällan ska också göras och totalt är det mycket jobb. Det är lätt att säga att "då skulle jag lämna bilen på verkstad för däckbyte 2ggr/år". Dessutom är det alltid är jag som får lämna bilen på verkstad.
Lösningen som jag ser det är att båda bidrar med de som de kan, försöker lära sig det som de inte kan eller ger fan i att klaga på det som de inte kan eller vill göra. Om båda jobbar lika mycket och har lika mycket fritid så är det väl fine. Ibland så räknar ju dock min fru att jag fixar saker som min fritid eftersom jag tycker det är kul. Men rimligen borde då att fixa i trädgården och laga finmiddag som fritid också, eftersom hon (tror jag) tycker det är kul.
Funkar det? Näe. Men så är min bild hur det borde funka.
Feminism borde vara att tjejer lär sig göra så mycket som möjligt av det män normalt gör så att man faktiskt kan dela lika på allt hemma. Givetvis ska män lära sig det kvinnor normalt gör hemma också, men jag tror den biten är det som varit fokus hos feminister. Jag kan göra väldigt mkt av det min fru kan, även om hon givetvis är bättre på många saker, men det omvända gäller tyvärr inte - det är mycket (av det jag räknade upp) som hon aldrig velat/vågat pröva att lära sig.
Det allra sista du skriver är en stor del av vad feminism handlar om för min del (obs! Vit medelålders man), eller åtminstone borde handla om: att skapa ett samhälle där (unga) tjejer inte behöver känna att de inte vågar lära sig traditionellt mansdominerade grejer.J JohanLun skrev:Feminism borde vara att tjejer lär sig göra så mycket som möjligt av det män normalt gör så att man faktiskt kan dela lika på allt hemma. Givetvis ska män lära sig det kvinnor normalt gör hemma också, men jag tror den biten är det som varit fokus hos feminister. Jag kan göra väldigt mkt av det min fru kan, även om hon givetvis är bättre på många saker, men det omvända gäller tyvärr inte - det är mycket (av det jag räknade upp) som hon aldrig velat/vågat pröva att lära sig.
Medlem
· Etelä Pohjanmaa
· 2 470 inlägg
Det tror jag inte, har fungerat 13 år hittills med sambon och planerar att det ska fungera livet ut. Statistiken antyder att familjer med konservativa värderingar håller ihop bättre.BirgitS skrev:
https://news.virginia.edu/content/study-challenges-which-political-party-linked-happier-marriage“Republicans are more likely to be married, less likely to be divorced and they’re more likely to say they are happily married,” said Wilcox, also a visiting scholar at the American Enterprise Institute.
The authors found that 57 percent of Republicans are married, versus 40 percent of Democrats. Forty-seven percent of ever-married Democrats have been divorced, compared to 41 percent of ever-married Republicans.