Gården är från Själland, Danmark, och står numera på Frilandsmuseet. Att gården står kvar trots alla sättningar m.m. visar på hur otroligt flexibel korsvirkeskonstruktionen är. Det kan se hemskt ut men står stadigt ändå, som en kontrast till dagens byggnadssätt.
Egentligen innebar korsvirkeskonstruktionen att man under årens lopp gjorde successiva, och ibland minimala, förändringar och anpassningar, och så har man säkert gjort med fönstren och dess glas också. T.ex om ett glas sprack p.g.a. deformation på bågen så satte man i ett nytt (eller annat gammalt) glas, anpassat till det nya formatet på fönsterbågen, istället för att riva och bygga upp hela fasaden på nytt.
Sjusfullt!