Jag har slarvat lite, och det får mig att fundera på hur man rättar det. Jag har ett antal brädbitar där kanten (21 mm) inte är helt 90 grader mot sidan (44 mm). Det är inte jättemycket, lättaste sättet att se det är att sätta vinkelhaken mot kortsidan och föra vinkelhaken mot brädan tills den tar emot. Då uppstår ljus nertill (på 44 mm sidan). Inte en full millimeter, men ljus.
Och där fastnar jag på bästa metoden att ta bort det. Detta kommer inte att vara sista gången. Sätta det i stora hyveln är en enkel lösning, men då får jag hyvla av längs hela kanten (den smala, 21 mm). Fräsen hade varit enkel (kullager mot den del av kanten som är innerst). Kommer att skapa en bit på en sida som inte är helt rak, men det kommer aldrig att synas då den ligger bakom kanterna på en tapp.
Fräsen had blivit min normala lösning, men på något sätt känns det som om lösningen borde vara en handhyvel. Det sista avslöjar nog mitt allt mer tilltagande intresse för handhyvlar, men är också en logisk lösning. Den är rak, mer kontrollerbar än ett stämjärn, och mer effektiv än en sickel, och om man hittat metoden bör den kunna göras enkel och repetitiv.
Men hur gör man? Hade det varit ändan på brädan hade ett shooting board varit rätt. Men det är bara de sista 3 centimeterna på en 370 mm lång bräda jag egentligen vill räta. Kan dock offra mig på hela om det måste göras. På en vanlig hyvel skulle man kunna med flit ställa stålet en aning snett, och bara dra av lite grand med hjälp av stålets vinkel. Men det ger ingen garanterat rät vinkel. Även om det kommer att blir rätt vid någon tidpunkt kan man ha gått för långt vid nästa.
Någon typ av sandwich med brädan emellan går att göra, men det ställer höga krav på sandwich konstruktionen. Jag har en gammal stanley rebate, och jag skulle kunna lägga den på sidan mot en mdf, och sedan dra den mot brädans kant, om brädans långsida ligger på samma MDF. Det är den enklaste lösning jag hittills kommit på med en hyvel.
Tips mottages tacksamt...
--- Mats ---
Och där fastnar jag på bästa metoden att ta bort det. Detta kommer inte att vara sista gången. Sätta det i stora hyveln är en enkel lösning, men då får jag hyvla av längs hela kanten (den smala, 21 mm). Fräsen hade varit enkel (kullager mot den del av kanten som är innerst). Kommer att skapa en bit på en sida som inte är helt rak, men det kommer aldrig att synas då den ligger bakom kanterna på en tapp.
Fräsen had blivit min normala lösning, men på något sätt känns det som om lösningen borde vara en handhyvel. Det sista avslöjar nog mitt allt mer tilltagande intresse för handhyvlar, men är också en logisk lösning. Den är rak, mer kontrollerbar än ett stämjärn, och mer effektiv än en sickel, och om man hittat metoden bör den kunna göras enkel och repetitiv.
Men hur gör man? Hade det varit ändan på brädan hade ett shooting board varit rätt. Men det är bara de sista 3 centimeterna på en 370 mm lång bräda jag egentligen vill räta. Kan dock offra mig på hela om det måste göras. På en vanlig hyvel skulle man kunna med flit ställa stålet en aning snett, och bara dra av lite grand med hjälp av stålets vinkel. Men det ger ingen garanterat rät vinkel. Även om det kommer att blir rätt vid någon tidpunkt kan man ha gått för långt vid nästa.
Någon typ av sandwich med brädan emellan går att göra, men det ställer höga krav på sandwich konstruktionen. Jag har en gammal stanley rebate, och jag skulle kunna lägga den på sidan mot en mdf, och sedan dra den mot brädans kant, om brädans långsida ligger på samma MDF. Det är den enklaste lösning jag hittills kommit på med en hyvel.
Tips mottages tacksamt...
--- Mats ---
Skulle enkelt kunna visa hur man gör på ett par minuter. Är inte säker på att det är lika enkelt att beskriva i skrift:
Du bryner hyvelstålet med en svag kurva (chamber). Hyveln tar alltså mer i mitten än i kanterna.
Ev. märk ut en linje där det är vinkelrätt med kniv
Hyvla med mitten av hyveln på sidan där du vill ta bort mest,
Fortsätt till du når din linje.
Klart.
/B
Du bryner hyvelstålet med en svag kurva (chamber). Hyveln tar alltså mer i mitten än i kanterna.
Ev. märk ut en linje där det är vinkelrätt med kniv
Hyvla med mitten av hyveln på sidan där du vill ta bort mest,
Fortsätt till du når din linje.
Klart.
/B
Tack, jag förstår principen. Inte helt olik min tanke med att med flit vinkla stålet till att ta lite mer på ena sidan om mitten än andra, men undviker problemet att ha ett stål som sticker ut alldeles för mycket i andra sidan.bengtn skrev:Skulle enkelt kunna visa hur man gör på ett par minuter. Är inte säker på att det är lika enkelt att beskriva i skrift:
Du bryner hyvelstålet med en svag kurva (chamber). Hyveln tar alltså mer i mitten än i kanterna.
Ev. märk ut en linje där det är vinkelrätt med kniv
Hyvla med mitten av hyveln på sidan där du vill ta bort mest,
Fortsätt till du når din linje.
Klart.
/B
Men för din metod måste jag offra ett hyvelstål, har ändå börjat inse att det är en väg jag är på väg mot (anpassade stål). Dock, har inte några lösa hemma just nu. Till min smoother (en stanley 4) är det lätt hitta stål, men jämfört med 21 mm är den bred som en ladgårdsvägg, har dock en svag chamfer på det stålet allra längst ut i hörnen. Till rebaten vet jag inte var jag hittar stål utom på nätet. Har ett litet Bailey block plane, kan troligen hitta stål till det, men det är kanske litet väl lågvinklat. Har en bullnose som är en katastrof (har inte slipat sulan på den). Min far har vad jag gissar är en 5a eller 5 1/2, återigen inte en liten hyvel.
Ack, jag är underhyvelbeväpnad.
--- Mats ---
Jag har en kurva på alla mina hyvlar utom de där järnet går ända ut i kanten, mina "shoulder planes" tex och min LN#9. Kurvan varierar med hyvelstorlek och tänkt användning men om man håller bladet mot en rak kant är hörnen en knapp 1/10 mm ifrån kanten. Den syns alltså bara som en strimma när man tittar mot ljuset.
Det räcker att trycka på en av ytterkanterna på bladet i taget när man bryner för att få till kurvan.
En #4 eller större är lämplig till detta. Ungefär halva hyveln hänger ju över kanten och något mindre än halva bladet (15-20 mm) skär en spåna.
/B, som insett man alltid är underhyvelbeväpnad och alltid kan köpa en till. Bara en till...
Det räcker att trycka på en av ytterkanterna på bladet i taget när man bryner för att få till kurvan.
En #4 eller större är lämplig till detta. Ungefär halva hyveln hänger ju över kanten och något mindre än halva bladet (15-20 mm) skär en spåna.
/B, som insett man alltid är underhyvelbeväpnad och alltid kan köpa en till. Bara en till...
Isssch, var tvungen att slå upp LN#9, och inser att den är ju exakt vad jag försöker göra med min rebate (som jag efter gårdagens diskussion bärjat slipa sulan på). Först när jag är klar med sulan vet jag om jag kommer att vara nära 90 grader mot sidan, men min erfarenhet från Stanley är att de är "slumpmässiga", så jag tror inte det är bra nog för ändamålet.bengtn skrev:Jag har en kurva på alla mina hyvlar utom de där järnet går ända ut i kanten, mina "shoulder planes" tex och min LN#9. Kurvan varierar med hyvelstorlek och tänkt användning men om man håller bladet mot en rak kant är hörnen en knapp 1/10 mm ifrån kanten. Den syns alltså bara som en strimma när man tittar mot ljuset.
Det räcker att trycka på en av ytterkanterna på bladet i taget när man bryner för att få till kurvan.
En #4 eller större är lämplig till detta. Ungefär halva hyveln hänger ju över kanten och något mindre än halva bladet (15-20 mm) skär en spåna.
/B, som insett man alltid är underhyvelbeväpnad och alltid kan köpa en till. Bara en till...
LN#9 kan köras från två sidor, det gör den utmärkt för detta, och känns stabilare för mig än en smoother. Å andra sidan, en Veritas edge trimming plane är också specialgjord för detta. Och LN har ett edge plane de också. Utan att någonsin har provat dem verkar dessa som exakt vad som behövs för det jag vill göra?
--- Mats ---
Som en intressant uppföljning höll det på att hända mig igår kväll igen. Nu vet jag sammanhanget, nu är frågan bara verklig orsak och lösning. Hade en ny trave brädor som skulle planhyvlas efter att ha riktats. Körde igenom runt 25 stycken, först till nästan rätt bredd och sedan till nästan rätt tjocklek i sågen. Klyvningen går som en dans.Mats Bengtsson skrev:Isssch, var tvungen att slå upp LN#9, och inser att den är ju exakt vad jag försöker göra med min rebate (som jag efter gårdagens diskussion bärjat slipa sulan på). Först när jag är klar med sulan vet jag om jag kommer att vara nära 90 grader mot sidan, men min erfarenhet från Stanley är att de är "slumpmässiga", så jag tror inte det är bra nog för ändamålet.
LN#9 kan köras från två sidor, det gör den utmärkt för detta, och känns stabilare för mig än en smoother. Å andra sidan, en Veritas edge trimming plane är också specialgjord för detta. Och LN har ett edge plane de också. Utan att någonsin har provat dem verkar dessa som exakt vad som behövs för det jag vill göra?
--- Mats ---
Men, efter att ha gjort detta, där förmodligen 25 brädor runt 45 mm höga på högkant som klyvs från runt 20 mm tjocka till 16 mm tjocka är största lasten på sågen, så var sågklingan inte 90 grader mot bordet. När jag började kollade jag med en bevelbox, när jag slutade också. Ändrat från 90.0 till 90.6.
Det är inte orimligt att tänka sig det är en stor last på sågen då brädorna inte är helt raka och då jag klyver dem till en dimension som är bara lite mindre. På många brädor fanns det långa partier där sågklingan bara hade bräda från staketet och ut en bit, vilket skapar sned last.
Så om det är Festool sågen där justerskruvarna för bladvinkel inte håller emot (då kan jag prova spänna hårdare), eller om det är cms-bordet där trycket pressar ner plattan vet jag inte, men nu vet jag vad jag skall kolla efter. Så därmed dels en varning för andra med samma såg, dels en flagga för hur otroligt bra den väldigt billiga vinkelmätaren är att ha.
--- Mats ---
Produkter som diskuteras: "vinkelmätaren"
![](https://cdn.shopify.com/s/files/1/0424/7398/0064/products/smygvinkel1_180x.jpg?v=1657801139)
Vinkelmätare
Vinkelmätare är ett praktiskt verktyg som hjälper till att exakt mäta och överföra vinklar. Detta verktyg är användbart i en mängd olika scenarier, från byggprojekt till precisionshantverk. Många moderna vinkelmätare erbjuder digitala
Läs mer
Jag vill inte gnälla på dina arbetsmetoder, men varför sågar du virket till slutdimension i stället för att rikta och planhyvla? Jag brukar själv göra detsamma, men inte när kraven är såna att 0.6 grader spelar någon roll. Om man sågar med ena sidan av klingan "i luften" kan det bli konstiga fenomen pga snedbelastningen. Även själva klingan kan flexa lite. Du använder väl Pantherklinga till såna här operationer? En kombiklinga eller ännu värre, en fintandad klinga borde göra saken värre.
Hej, jag var inte tydlig nog på beskrivningen inser jag. Jag sågar inte till slutdimension, jag sågar till 1 millimeter över, och hyvlar sedan ner (framgår inte nedan att sågdimensionen var 16 mm, slutdimensionen var 15 mm). Har klyvklinga när jag klyver, men inte någon Panther, bara standard universal för Festool.mattiasp skrev:Jag vill inte gnälla på dina arbetsmetoder, men varför sågar du virket till slutdimension i stället för att rikta och planhyvla? Jag brukar själv göra detsamma, men inte när kraven är såna att 0.6 grader spelar någon roll. Om man sågar med ena sidan av klingan "i luften" kan det bli konstiga fenomen pga snedbelastningen. Även själva klingan kan flexa lite. Du använder väl Pantherklinga till såna här operationer? En kombiklinga eller ännu värre, en fintandad klinga borde göra saken värre.
Problemet är inte de saker som sågas med klingan fel för att sedan sluthyvlas, det löser hyveln. Problemet är när jag därefter gör nästa moment (till exempel slutkapning till slutlig dimension efter hyvling. Jag har (alltid) ett par centimeter extra medan jag hyvlar), eller lika illa andra moment på andra saker med sågen, som normalt är steget före routing om det är ett tappförband. Normalt skulle jag inte kolla sågvinkeln om jag redan ställ in den och inte ändrat sedan dess. Det gjorde jag den här gången för att jag hade problem sist.
Om jag har 0.6 grader fel när jag kapar på högkant räcker det för att jag skall kunna få en glipa i ett tappförband, i alla fall var det en sådan jag såg förra gången, och vinkelfelet bakom var obetydligt (mätte det inte, men "luft bakom vinkelhaken men inte en millimeter" gissar jag kan vara i den storleksorndingen.
--- Mats ---
Hej igen Mattias, funderar på om jag möjligen missförstått dig. Du kanske förstod vad jag menade, men säger att efter sågen krävs det något annat för att vara säker på vinklarna?. Efter gårdagen (gissningsvis 50-talet snitt, med justerbordet och 34.6 respektive 54.4 graders vinkel (undrar om snickaren siktade på 45 grader...)) noterar jag att sågen har flyttat sig igen, tillbaka på 90.5 (gissar det är där stoppet är på stoppskriuvarna på Festoolen). Roterade klingan, och det varierar mellan 90.3 och 90.5 över varvet. Ganska litet, bör inte påverka någonting mer än gnuttan tjockare snitt än om den var perfekt, plus att den lilla wobblingen rimligen innebär att det bli en del sidkrafter, som just kan få sågen att pressa på spännena eller upphängningslagren och testa dess möjlighet att flytta sig. Räknade ut att 0.5 grader fel på 45 millimeter ger 0.3 millimeter fel i passform (luft men inte en full millimeter).mattiasp skrev:Jag vill inte gnälla på dina arbetsmetoder, men varför sågar du virket till slutdimension i stället för att rikta och planhyvla? Jag brukar själv göra detsamma, men inte när kraven är såna att 0.6 grader spelar någon roll. Om man sågar med ena sidan av klingan "i luften" kan det bli konstiga fenomen pga snedbelastningen. Även själva klingan kan flexa lite. Du använder väl Pantherklinga till såna här operationer? En kombiklinga eller ännu värre, en fintandad klinga borde göra saken värre.
En shootingboard direkt efter sågen löser allting, och jag har inget emot att använda en sådan om nödvändigt (putsar ändå med hyvel ibland). Nu är jag medveten om problemet, så troligen kan jag lösa en del genom att komma från rätt håll på sågen innan jag spänner den (eftersom den verkar stabil efter den flyttat sig)
Men som sagt, det jag funderar mest på är om ditt uttalande egentligen var att vill man ha det rätt inom en halv grad duger inte sågen för den precisionen, det krävs en efterjustering? I så fall får jag ju nöja mig med det jag har och arbeta på det sättet. Bra att veta, för i annat fall fortsätter jag jaga på att få sågen att stanna på den vinkel den började på (på den stora hyveln likväl som på småhyvlarna löser man glappet till en stor del genom att alltid komma nerifrån och uppåt och därför har stödet från spännanordningen som hjälp, men på Festool finns ingen "vev" bara en friktionsspännskruv, så det enda stöd som finns bakom stoppet är friktionen, samt stoppsruvarna för slutstoppsläget).
--- Mats ---
Jag har nog missförstått dig. Jag trodde att du försökte dimensionera virket med sågen. Det kan gå med min CS70 och pantherklinga, men skall man vara säker på att det blir bra skulle jag hyvla till slutdimension.
Om du håller på att kapa/snedkapa och klingan inte håller vinkeln blir man naturligtvis tokig. En bild på problemet kanske?
Om du håller på att kapa/snedkapa och klingan inte håller vinkeln blir man naturligtvis tokig. En bild på problemet kanske?
En bild är bättre än tusen ord, så här kommer bild. Med bilden kommer en fundering. Vinkeln jag pratar om ändrar sig är alltså bara den på klingan (den på 90 grader på bilden). Den slår på klingans varv 0.2 grader, men det är som jag ser det inte ett märkbart vinkelfel, det är bara något som gör att klingan lämnar ett litet bredare spår. Förändringen jag har sett har varit på 0.5 grader (det blir 0.4 millimeter på 45 millimeter bredd).mattiasp skrev:Jag har nog missförstått dig. Jag trodde att du försökte dimensionera virket med sågen. Det kan gå med min CS70 och pantherklinga, men skall man vara säker på att det blir bra skulle jag hyvla till slutdimension.
Om du håller på att kapa/snedkapa och klingan inte håller vinkeln blir man naturligtvis tokig. En bild på problemet kanske?
Den viktigaste fråga är hur stabil denna vinkel kan förväntas vara på en Festool. Någon annan som märkt att den kan ändra sig? Och i så fall, har ni kört maskinen riktigt varm? Mina ändringar har bara upptäckts efter att maskinen fått jobba länge i sträck.
Hur många använder shooting board efter sågning (jig för hyvel för att kunna finputsa en bit till helt 90 grader)?
--- Mats ---
Jag hyvlar i princip alla sågade kanter för få bort spåren efter sågtänderna och justera dem till 90 grader. Däremot använder jag inte "shooting board" till långsidorna utan de justerar jag på fri hand enligt mitt inlägg tidigare i tråden.Mats Bengtsson skrev:
/B
Blir vinkeln större eller mindre än 90 grader när den ändrar sig?Mats Bengtsson skrev:En bild är bättre än tusen ord, så här kommer bild. Med bilden kommer en fundering. Vinkeln jag pratar om ändrar sig är alltså bara den på klingan (den på 90 grader på bilden). Den slår på klingans varv 0.2 grader, men det är som jag ser det inte ett märkbart vinkelfel, det är bara något som gör att klingan lämnar ett litet bredare spår. Förändringen jag har sett har varit på 0.5 grader (det blir 0.4 millimeter på 45 millimeter bredd).
Den viktigaste fråga är hur stabil denna vinkel kan förväntas vara på en Festool. Någon annan som märkt att den kan ändra sig? Och i så fall, har ni kört maskinen riktigt varm? Mina ändringar har bara upptäckts efter att maskinen fått jobba länge i sträck.
Hur många använder shooting board efter sågning (jig för hyvel för att kunna finputsa en bit till helt 90 grader)?
--- Mats ---
Så har hösten kommit och maskinerna börjar gå igång igen. Just klyvt ett 30-tal halvmeters brädor. Och klingan ändrade sig igen. Nu var jag beredd på att det skulle hända, så jag spände hårdare. Och i gengäld ändrade den sig bara 0.2 till 0.3 grader. Jag lät den stå i samma läge under natten och bli kall, och vinklen förblev samma på morgonen. Om jag däremot sänker den och höjer den igen efter den kallnat, så är den tillbaka till ursprungsvinkeln. Så nuvarande gissning är som sist, det är värmeutvecklingen som gör det, nu med tillägget att det är själva lyftstyrningen som blir påverkad av värmen.Mats Bengtsson skrev:En bild är bättre än tusen ord, så här kommer bild. Med bilden kommer en fundering. Vinkeln jag pratar om ändrar sig är alltså bara den på klingan (den på 90 grader på bilden). Den slår på klingans varv 0.2 grader, men det är som jag ser det inte ett märkbart vinkelfel, det är bara något som gör att klingan lämnar ett litet bredare spår. Förändringen jag har sett har varit på 0.5 grader (det blir 0.4 millimeter på 45 millimeter bredd).
Den viktigaste fråga är hur stabil denna vinkel kan förväntas vara på en Festool. Någon annan som märkt att den kan ändra sig? Och i så fall, har ni kört maskinen riktigt varm? Mina ändringar har bara upptäckts efter att maskinen fått jobba länge i sträck.
Hur många använder shooting board efter sågning (jig för hyvel för att kunna finputsa en bit till helt 90 grader)?
--- Mats ---
Den här gången har jag också lämnat extra marginal för att hyvla, så det skall inte påverka mig, bara en notering.
--- Mats ---