79 178 läst · 480 svar
79k läst
480 svar
Kommer huset vara värt mer när räntan går ner?
Med amortering som sagt. Vad blir det ca 30-35? Det är väl helt ok efter skatt. Ett hushål med två sådana lönerH hempularen skrev:
S
Skrivbordsbonden
Renoverare
· NV-Skåne
· 77 inlägg
Skrivbordsbonden
Renoverare
- NV-Skåne
- 77 inlägg
20 tkr efter skatt betyder ca 25 tkr före skatt med jobbskatteavdrag mm.A Adam Robertsson skrev:
2 såna inkomster betyder brutto 50 tkr. Då amorteringsreglerna i princip sätter stopp för att låna mer än 4,5 bruttoårslöner betyder det maximalt lån om ca 2,7 mkr. Med 3 % amortering och 4 % ränta blir det 15,75 tkr/månad innan ränteavdraget och ca 13 tkr efter ränteavdrag per månad.
Ska du upp i månadskostnad om 30-35 tkr behöver du ha betydligt högre lön.
Den mjuka gränsen är 4,5 * årsinkomsten före skatt i lån (sen ska det vara 15% kontantinsats)H hempularen skrev:
Så om ett hushåll tjänar 35 + 30 före skatt hamnar den mjuka gränsen på 3,51 miljoner i lån och ett huspris på 4,129 miljoner vid minimum kontantinsats på 619 tkr.
Går du över den mjuka gränsen krävs ytterligare 1% amortering och det blir svårt om det inte finns annat i bilden att få låna.
Men som jag förstått det så är det väl inte lånekostnaden som är det primära problemet? Det är att huset inte funkar för TS familj, oklart om det är pendlingsavstånd eller bara villalivet i allmänhet.Kostnaden är väl bara toppingen i situationen? Dvs att det känns ovärt med hög kostnad när man inte trivs.
En lösning är ju att som nån skrev ovan att hyra ut det, kan ni hyra ut huset för alla fall räntekostnaden är ni ju break even alla fall. Nybyggda hus brukar vara ganska attraktiva då dom har låga driftskostnader.Då kan ni istället hyra en lägenhet tills dess att marknadsvärdet återhämtat sig så pass att ni får ut den kontantinsats ni behöver. Förslagsvis binda lånen så ni säkerställer att hyran matchar mot era räntekostnader.
Ett annat alternativ är att helt enkelt ta smällen och byta till ett billigare boende och på nytt börja spara till en kontantinsats, kanske inte så kul men man håller ju risken på en låg nivå…
En lösning är ju att som nån skrev ovan att hyra ut det, kan ni hyra ut huset för alla fall räntekostnaden är ni ju break even alla fall. Nybyggda hus brukar vara ganska attraktiva då dom har låga driftskostnader.Då kan ni istället hyra en lägenhet tills dess att marknadsvärdet återhämtat sig så pass att ni får ut den kontantinsats ni behöver. Förslagsvis binda lånen så ni säkerställer att hyran matchar mot era räntekostnader.
Ett annat alternativ är att helt enkelt ta smällen och byta till ett billigare boende och på nytt börja spara till en kontantinsats, kanske inte så kul men man håller ju risken på en låg nivå…
Ingen kan se in i framtiden men frågan för mig är vad som ger mig mest pengar kvar i plånboken efter 1-2 år?L Liljeros skrev:Men som jag förstått det så är det väl inte lånekostnaden som är det primära problemet? Det är att huset inte funkar för TS familj, oklart om det är pendlingsavstånd eller bara villalivet i allmänhet.Kostnaden är väl bara toppingen i situationen? Dvs att det känns ovärt med hög kostnad när man inte trivs.
En lösning är ju att som nån skrev ovan att hyra ut det, kan ni hyra ut huset för alla fall räntekostnaden är ni ju break even alla fall. Nybyggda hus brukar vara ganska attraktiva då dom har låga driftskostnader.Då kan ni istället hyra en lägenhet tills dess att marknadsvärdet återhämtat sig så pass att ni får ut den kontantinsats ni behöver. Förslagsvis binda lånen så ni säkerställer att hyran matchar mot era räntekostnader.
Ett annat alternativ är att helt enkelt ta smällen och byta till ett billigare boende och på nytt börja spara till en kontantinsats, kanske inte så kul men man håller ju risken på en låg nivå…
Sitta kvar i huset och hoppas på att marknaden vänt och komma ut break even eller med mindre förlust.
Eller ta smällen nu och spara in förlusten på 1-2 år?
Kan du spara 1-1.5 miljoner på 1-2 år så känns det inte som att du behöver oroa dig för ekonomin direkt. Sälj och gå vidare så är det snart glömt.A Adam Robertsson skrev:
Det där går ju att räkna på, med rimliga antaganden m närmaste framtiden. Men eftersom ni måste bo någon annanstans om ni säljer huset behöver ni räkna med alternativkostnaden.A Adam Robertsson skrev:
Vad är kostnaden för att bo kvar i ett år?
Vad skulle ett alternativt boende kosta under samma period, inklusive förväntad förlust vid försäljningen.
Extrapolera några år framåt till summorna blir typ lika stora och bedöm om det är värt smällen för det ena eller andra alternativet.
Själva flytten är inte heller gratis, även om man gör mycket själv och minimerar tiden med dubbla boenden. Vi hamnade nog på runt 70-100kkr i extra kostnad i vår senaste flytt, inklusive extra lediga dagar, flytthjälp, städ, dubbla boenden, överbryggningslån, anpassning av möbler/utrustning till nya bostaden m.m. Till det kommer lagfart tex. Men om flytt-frågan redan är avgjord och frågan nu främst gäller tidpunkten är det väl irrelevant.
Det mest jobbiga svaret, men som kommer gynna er i längden är:A Adam Robertsson skrev:Vi köpte ett hus förra året för 7 000 000 kr med 85% belåning. Idag uppskattar mäklare att huset är värt mellan 5 500 000 - 6 000 000 kr. Får mäklaren rätt så bränner vi alltså upp all vår kontantinsats, om vi skulle sälja idag. Huset är det inget fel på, tvärtom så är det superfint och nytt. Men rent praktiskt funkar det inte för oss. Vi kan eventuellt sitta kvar ett år till men inte längre än så. Räntan och amorteringen är ca 24 000kr/mån, vilket inte heller är så kul.
Många verkar tro att bostadsmarknaden gått ner pga den högre räntan och att den därmed också skulle återhämta sig i samband med att räntan går ner igen. Vi har suttit kvar i huset med detta i baktanke men funderar nu på om det inte bara önsketänkande.
Vad tycker ni?
Bit i det sura äpplet - skaffa dubbla jobb, jobba över/extra, byt jobb, lev på ingenting i 5-6 så kommer inflationen jobba åt er och räntorna sjunka gradvis.
Alla andra alternativ är tyvärr sämre ur ett ekonomiskt perspektiv.
Medlem
· Västra Götaland
· 2 881 inlägg
Det där var det klokaste jag läst sedan jag konfirmerade mig. Desto tidigare man kommer underfund om att ingen vet och att de som säger att de vet, antingen ljuger, eller säljer något desto bättre kommer det gå.S Stig-Helmer skrev:Det finns bara en enda sanning här; ingen vet hur bostadspriserna kommer att utveckla sig.
På kort sikt (några månader) stiger sannolikheten att det någon tror blir rätt eftersom en sådan analys bara är en extrapolering av nuläget. En sådan kortsiktig analys reflekterar bara att förändring oftast sker långsamt och sådana analyser tenderar därför att bli ungefär rätt. När en kortsiktig analys slår väldigt fel är det för att en snabb förändring har skett. Detta sker mer sällan (statistisk outlier) jämfört med den vanligare långsamma förändringen. Analyser på längre sikt än några månader är helt värdelösa enligt min mening, en långsam förändring över tid gör stor skillnad på lång sikt och det är för många okända variabler för att kunna göra en prognos. Det finns ett undantag till detta och det är riktigt långa prognoser utan preciserad sluttid, exempelvis "högst sannolikt kommer huset öka mycket i värde de närmaste 20-30 åren". Detta eftersom hela världsekonomin bygger på kontinuerlig tillväxt och strävan efter "lagom" inflation där uthållig inflation (läs flera år) endast kan erhållas genom löneökningar som ett resultat av produktivitetsökningar. När folk får små årliga reala löneökningar över tid stiger tillgångspriser mycket på lång sikt. Men ingen kan säga exakt när det skulle vara bäst att sälja under denna tidsperioden...
Ovan är kanske att förklara det självklara, men jag tycker ändå det är värt att skriva för att verkligen understryka att ingen vet. Riksbanken och världens centralbanker har börjat kalla sig själva för datadrivna av samma anledning, dvs de tar beslut om räntan beroende på inkommande data eftersom ingen med säkerhet kan förutspå denna.
Min åsikt är att du bör fatta ditt beslut utifrån ett riskperspektiv. Kan ni hantera en prisnedgång, hur stor? Ska en viss prisnedgång trigga er att direkt paniksälja? Vad är er backupplan om ni inte får sålt, kan ni bo kvar och härda ut i värsta fall om realiserad förlust skulle bli för stor? Om ni inte kan hantera ett värstascenario alls så bör ni inte gambla IMO... Om ni kan hantera ett värstascenario men det blir jobbigt, så gambla på
Som nämnt i många inlägg, det är väldigt svårt att sia om marknadsutvecklingen, otroligt mycket psykologi inblandat. Sett över längre perioder (läs decennier) så kommer såklart värdet normalt successivt öka förutsatt att det inte är någon avbefolkningsbygd.A Adam Robertsson skrev:
Jag tror man behöver väga in vart ni vill istället för att lättare finna en lösning, dvs vad är rätt boende för er som inte blev bra med huset. Är det en billigare villa på annan plats? Radhus (Friköpt/BRF), bostadsrättslägenhet eller hyreslägenhet?
Eftersom att kontantinsatsen är av intresse så tolkar jag det som att hyreslägenhet inte är det ni tänkt så nånstans får ni ju räkna på vilket kapital som krävs för dom andra alternativen. Tror inte det är lönsamt att hålla på att flytta runt utan gör en plan för att ta er dit ni vill inom kanske 3 år?
Redigerat:
Köpa boende för sju mille och sen behöva jobba som en slav?O Orvar777 skrev:
Lägg ut på marknaden. Ingen vet vad du får förrän seriösa bud kommer.
Sälj och ligg lågt. Köp om ett halvår eller år och kom in lägre på ett boende som passar den gången.
Slav….P Pligg85 skrev:
De flesta relativt framgångsrika människor kan göra 12-16 timmar om dagen en hel karriär så TS och respektive ska nog orka i 5-6 år.
Jag har jobbat inom finans innan jag i år pensionerade mig. Jag kan lova att vi aldrig mer kommer ned till bolåneräntor på 1,2%, 1,3% 1,4% med ränterabatt. Den tiden är förbi. Omvärlden har legat på högre räntor än Sverige och vars Riksbank tycks ha sovit när inflationen började gå uppåt. Så vänj er vid en ränta på 4,5% - 5%. Klarar ni inte det får ni sälja och ta eventuell förlust tyvärr.
Orkar gör nog de flesta rent fysiskt, men psykiskt?O Orvar777 skrev:
Det är rejält demoraliserande om man jobbar hårt bara för att ge pengarna till andra. Först ska pappa staten ha sin del, och sen banken. Det knäcker nog rätt många om man sliter hund och inte får behålla mer än en bråkdel av vad man ”tjänar”.