2 782 läst · 23 svar
3k läst
23 svar
Småbarnsförälder - har man tid att bygga hus?
Vi flyttade in i vårt nybygge för snart två år sedan och våra barn är idag 3 och 8 år gamla.
När vi flyttade in var övervåningen oinredd och vi fick sova hela familjen i vardagsrummet tills det största sovrummet var klart vilket tog ca en månad. Då fick hela familjen sova där istället medans barnens rum gjordes iordning. Fortfarande efter två år är inte övervåningen helt färdig, men det är bara lister som saknas.![Blinkar ;) ;)]()
Vi flyttade in i oktober så vi hade hela vintern på oss att greja inne innan det var dags att sätta igång med tomten. Första sommaren byggde vi mur, lade 20 kvm marksten, fyllde på med jord, rullade gräs och planterade lite växter. Den här sommaren har vi lagt mer marksten och byggt en lekstuga. Om ett par veckor kommer en snickare och bygger en altan.
Trädgården ser vi som ett långtidsprojekt som får ta den tid det tar. Vi har tänkt att bo här länge så några år hit eller dit spelar ingen roll. Detta är iallafall vad vi försöker övertyga oss själva om.
Vi har hela tiden jobbat båda två så det är framförallt helger och semestrar som går åt till att fixa hemma. Det som i vårt fall får stryka på foten är alla vanliga hushållsgöromål som att stryka, vika tvätt, städa osv.
Det jobbigaste med att ha barn och samtidigt bygga hus tycker jag är dels att man blir avbruten hela tiden av de kära små liven och dels att det är svårt att få det så lugnt omkring sig tex i kakelaffären att man kan välja mellan det ena och det andra kaklet.
Trots att allting tar längre tid när man har barn så ångrar vi absolut inte att vi bestämde oss för att bygga nytt. Det hade knappast blivit mindre att göra om vi köpt ett äldre hus.
Ibland tror jag att det är den äldre generationens uppgift att försöka avstyra alla de vilda idéer man har. Man blir kanske likadan själv en vacker dag.![Blinkar ;) ;)]()
När vi flyttade in var övervåningen oinredd och vi fick sova hela familjen i vardagsrummet tills det största sovrummet var klart vilket tog ca en månad. Då fick hela familjen sova där istället medans barnens rum gjordes iordning. Fortfarande efter två år är inte övervåningen helt färdig, men det är bara lister som saknas.
Vi flyttade in i oktober så vi hade hela vintern på oss att greja inne innan det var dags att sätta igång med tomten. Första sommaren byggde vi mur, lade 20 kvm marksten, fyllde på med jord, rullade gräs och planterade lite växter. Den här sommaren har vi lagt mer marksten och byggt en lekstuga. Om ett par veckor kommer en snickare och bygger en altan.
Trädgården ser vi som ett långtidsprojekt som får ta den tid det tar. Vi har tänkt att bo här länge så några år hit eller dit spelar ingen roll. Detta är iallafall vad vi försöker övertyga oss själva om.
Vi har hela tiden jobbat båda två så det är framförallt helger och semestrar som går åt till att fixa hemma. Det som i vårt fall får stryka på foten är alla vanliga hushållsgöromål som att stryka, vika tvätt, städa osv.
Det jobbigaste med att ha barn och samtidigt bygga hus tycker jag är dels att man blir avbruten hela tiden av de kära små liven och dels att det är svårt att få det så lugnt omkring sig tex i kakelaffären att man kan välja mellan det ena och det andra kaklet.
Trots att allting tar längre tid när man har barn så ångrar vi absolut inte att vi bestämde oss för att bygga nytt. Det hade knappast blivit mindre att göra om vi köpt ett äldre hus.
Ibland tror jag att det är den äldre generationens uppgift att försöka avstyra alla de vilda idéer man har. Man blir kanske likadan själv en vacker dag.
Det är förstås jobbigare och tar mer tid. Man kan ju inte göra så mycket på kvällen när barnen försöker sova ex. Jag håller på med mitt bygge nu, (2 kids på 1,5 + 3,5 år) och det som jag tycker är svårast är just att den äldsta blir lite uttråkad efter en stund och sen alla verktyg och maskiner man inte vill han ska "leka" med...
Men visst går det!
Men visst går det!
Nä jag har inte byggt själv. Men mina föräldarar gjorde det två ggr när man bodde hemma o jämför jag med när vi flyttade in varje gång då och när vi renoverat själva när våra ungar var små så är det jobbigare att bo i byggdammet hela tiden än att flytta in när det är klartFlitigaLisa skrev:
Vårt bygge (om & tillbyggnad) har pågått sedan 1 augusti. Ännu så länge har det gått bra att finna sig i att hela familjen (2 vuxna, en liten kille på 11 månader och en storebror på 4 år plus 1 styck långhårig schäfer) tränger ihop sig i två rum och kök.
Problemen kommer nog byggarna kommer så långt att de måste in i de rum vi bor i idag för att riva väggar och ha sig. Då blir det nog att flytta ut ett slag.........
Problemen kommer nog byggarna kommer så långt att de måste in i de rum vi bor i idag för att riva väggar och ha sig. Då blir det nog att flytta ut ett slag.........
Har sagt det förut men säger det igen.
Att bygga utan småbarn måste nästan anses vara för enkelt![Blinkar ;) ;)]()
Skämt åsido, bägge projekten (bygga hus och småbarn) är gigantiska var för sig, tillsammans kan de ibland nästan ge en förtur till psykakuten.
Det man lär sig ganska snabbt är att se över tidsplanerna och inse att allt, precis allt, kommer att ta mycket längre tid än beräknat.
Se varje litet avslutat delprojekt som en seger och ta lite uppehåll innan nästa delprojekt. Om man hela tiden ser det helt färdiga resultatet framför sig så kroknar man nog ganska snabbt.
Bli inte förvånad om det tar en helg att måla en list t.ex.
Samtidigt är det jättekul att bygga med barn, de lär sig massor och tar man det lite lugnt så tycker de att det är kul också.
Sen kommer de till dagis och förklarar för alla att "den här väggen är faktiskt spikad med 3 tummare" eller kommenterar ett vinande ljud med att "det låter precis som en helt vanlig överhandsfräs".
Att bygga utan småbarn måste nästan anses vara för enkelt
Skämt åsido, bägge projekten (bygga hus och småbarn) är gigantiska var för sig, tillsammans kan de ibland nästan ge en förtur till psykakuten.
Det man lär sig ganska snabbt är att se över tidsplanerna och inse att allt, precis allt, kommer att ta mycket längre tid än beräknat.
Se varje litet avslutat delprojekt som en seger och ta lite uppehåll innan nästa delprojekt. Om man hela tiden ser det helt färdiga resultatet framför sig så kroknar man nog ganska snabbt.
Bli inte förvånad om det tar en helg att måla en list t.ex.
Samtidigt är det jättekul att bygga med barn, de lär sig massor och tar man det lite lugnt så tycker de att det är kul också.
Sen kommer de till dagis och förklarar för alla att "den här väggen är faktiskt spikad med 3 tummare" eller kommenterar ett vinande ljud med att "det låter precis som en helt vanlig överhandsfräs".
Ena partern får passa barnen och den andra får bygga! Man kan inte har barn springandes på bygget om det ska bli något gjort!
Intressant tråd. Vi bygger nytt, våra barn är 5 och 7 år. Om vi köpt gammalt hus, hade vi åtminstone kunnat flytta in direkt och barnen kunnat rota sig och sluppit flytta runt i väntan på nya huset. Och det känns trist att huset tar våra tankar och tid i anspråk på så vis att barnen tvingas hänga med på det. De vill inte längre åka till tomten/bygget, de tycker inte om det. Vi bygger för deras skull delvis, vilket får mig att undra om vi gjort rätt.
Nu är vi inne i ett intensivt skede. Huset är helt enkelt det som upptar all vår tid.
Men jag beskriver bara vår speciella situation, det är förmodligen inte så här så många husbyggare.
Jag skulle gärna köpa ett äldre hus och renovera det, nästa gång alltså.
/eva
Nu är vi inne i ett intensivt skede. Huset är helt enkelt det som upptar all vår tid.
Men jag beskriver bara vår speciella situation, det är förmodligen inte så här så många husbyggare.
Jag skulle gärna köpa ett äldre hus och renovera det, nästa gång alltså.
/eva